Det var en gang et lite sted som ikke lå langt fra en storby.
En vei løp igjennom den, men det var bare noen få butikker.
En kafé, en jernvarehandel og et sheriffkontor.
Det fantes alle typer mennesker, rømte tenåringer-
- religiøse fanatikere, pensjonister som... vel...
Det var en by hvis innbyggere ville få være i fred.
Sheriffen, Bobby LaGrange, hadde bodd der i årevis-
- og laget også treleker.
Men det mest enestående med byen var et gammelt klokketårn-
- som hadde sju urskiver.
Man kunne se hva klokka var fra hele Swann Valley.
Men de ulike urskivene viste aldri samme tid.
Det var uten tvil noe ondskapsfullt som levde der.
Det var kanskje på grunn av det grusomme mordet for mange år siden.
Det var altfor fælt til å snakke om, men det hjemsøkte ennå byen.
Eller så var det tenåringene som samlet seg tvers over sjøen.
Noen trodde de gjorde onde ting. Som å dyrke satan.
Det var deres måte å kle seg på og musikken de spilte.
Deres mystiske leder, Flamingo, som ble sett som en ungdommens forfører.
Men noen sa at det var mye verre enn som så.
Det var nå som den avdankede thrillerforfatteren Hall Baltimore-
- kom kjørende inn i Swann Valley på turné for å signere-
- enda en av sine mange romaner om heksekunst.
- Unnskyld. Hvor ligger bokhandelen? - Det fins ingen bokhandel her.
Kom nå, mamma! Du lovte at vi ikke skulle komme seint til filmen.
- Har du lest noe av Hall Baltimore? - Nei takk.
- Har du lest noe av Hall Baltimore? - Nei. Hvem er Hall Baltimore?
- Jeg er ham. - Hyggelig å treffe deg.
- Og du er? - Stacey. Unnskyld meg.
Hei, Stacey. Ha det, Stacey.
Hei. Selger dere våpen her?
- Ingen våpen. Bare ammunisjon. - Ammunisjon?
- Selger dere kniver? - Gang 2.
Selveste Hall Baltimore. Jeg tar en.
- Kan du... signere den? - Ja visst.
Til Bobby LaGrange.
Heksehilsen fra Hall Baltimore.
Hvordan føles det å være lavpris-butikkenes Stephen King?
Ikke altfor bra.
Jeg skriverfaktisk skrekkhistorier selv.
Sier du det? Og så er du byens sheriff.
I 40 år.
Kunne du tenkte deg å lese noe av materialet mitt?
Jeg ville bli veldig takknemlig. Vi har hatt en massemorder her.
Mange tror at byen er hjemsøkt.
Jeg... jeg skal pakke sammen her i byen.
Og så drar jeg videre.
Du er jo krimforfatter. Er du ikke interessert i massemord?
Nei.
Bli med meg nå og ta en titt på perlen...
...som jeg har liggende i likhuset.
- Har du en perle i likhuset? - Ja, sir.
- Nå? - Ja, sir. Med en historie.
- Jeg vet hva det ser ut som. - Det ser ut som et tre...
Herregud! Hvor lenge har du jobbet her?
Du kjører ikke en lastet likbåre over foten min!
Unnskyld, sheriff.
- Er dette vanlig i Swann Valley? - Det har skjedd før.
Det virker som seriemord. Trepålen er morderens signatur.
- Jeg vil ikke se ansiktet hennes. - Jeg klandrer deg ikke.
Det er virkelig tragisk. Ei stakkars jente. Arbus.
- Arbus! Kom igjen! - Ja, ja.
- Vet du hvem hun er? - Jenta?
Vi har alle slag her. Løsgjengere, rømlinger og ungene ved sjøen.
Alle slag.
Hva sier du om å samarbeide og skrive ei bok om dette her?
Du og jeg.
Har du tenkt å la trepålen sitte igjen i henne?
Hei sann. Kan jeg få termosen fylt med kaffe, takk?
- Har Edgar Allan Poe sovet her? - Ja visst.
På gamle Chickering hotell. Det er veldig lenge siden.
- Chickering hotell? Takk. - Ha en god dag.
Du har min respekt, sir.
Min elskede datter. Dette er min første roman.
Jeg er stolt over den akkurat som jeg er stolt over deg. Klemmer fra pappa.
Jeg elsker deg, pappa. Fra Vicky.
Jeg vil skrive noe for min egen skyld. Noe personlig.
Jeg må bryte denne nedadgående spiralen.
Det er det jeg prøver å gjøre. Jeg skriver ikke flere heksebøker.
Det sa jeg til ham. Jeg har tenkt å skrive noe for min egen skyld.
Du har gjort det før. Da du ikke drakk. Før Vickys ulykke.
Man kan ikke stresse det fram.
Du klarer det. Jeg vet hva du mener.
Du trenger bare å gjøre det en gang til.
Så kan du skrive det du vil skrive. Jeg forstår. Det vet du at jeg gjør.
Ba du Sam om et nytt forskudd?
Ja, det var ydmykende. Jeg skriver ikke flere heksebøker.
Så du er på ferie nå mens jeg sitter fast her?
Skal jeg trylle for å få økonomien til å gå sammen?
Bit sammen og sørg for at vi får mat på bordet!
Du kan ikke gjøre sånn. Bli voksen!
Folk spør hvordan jeg kan vite så mye om hekser.
Da sier jeg at jeg er gift med en.
- Hei. - Hallo der.
- Hvor kom du fra? - Lenger nede i gata.
Du passerte meg.
- Du ser på tennene mine. - Nei. Jeg ble bare overrasket.
Jeg liker ikke de utstående tennene mine.
Vis meg dem.
Tennene dine ser bra ut. En tannregulering gjør vel ikke noe.
- Jeg hater dem i alle fall. - De jevner seg ut med årene.
De kaller meg Vampyra på grunn av tennene.
- Men du kan kalle meg V. - V? Så fint.
- Hva heter du egentlig? - Virginia.
- Hvor gammel er du? 13? - Jeg er 12.
Men jeg ser eldre ut fordi jeg er så høy.
Jeg vet hvem du er. Du skrev de heksebøkene.
Du er her for å signere bøker i jernvaren.
Jeg elsker bøkene dine. Særlig delen der Elizabeth sier:
"Forsak meg aldri. Jeg lokker deg fra graven min."
Takk. Jeg liker stilen din.
Ja da. Det er bare sånn jeg kler meg.
- Er du redd for meg ennå? - Hva?
Ja. Litt.
Klokka har alt slått midnatt tre ganger.
Det er meningsløst å holde rede på tiden her.
Det er derfor jeg ikke rakk boksigneringen din.
Det gamle hotellet er åpent. Kom så spanderer jeg en brus.
- Jeg har ei jente på din alder. - Nei... det er nok ingen god idé.
- Hvorfor ikke? - Det var det jeg ville snakke om.
- Si det nå. - Nei, jeg kan ikke.
Kom igjen, da.
Vi har åpent. Kom inn.
Jeg... tok en spasertur. Jeg antar at jeg gikk meg vill.
- Hva skjedde med jenta? - Hvilken jente?
- Er restauranten åpen? - Den er alltid åpen.
Klokketårnets alle urskiver gjør at man kan få frokost når som helst.
- Vel, herr... - Baltimore.
- Pokkers klokke. - Den har aldri vist riktig tid.
Bare vent. Du vil bli overrasket.
Selve ringeklokka funker finfint.
- Bedre enn tidligere. - Jeg tar bare en øl.
Melvin er klokketårnets vaktmester. Han tar seg av klokkene.
Det er en håpløst jobb. En skikkelig byrde.
Urverket synger på siste verset. Jeg går opp nesten hver dag.
De sju urskivene ser på meg som om jeg oppfant sommertiden.
Vet du hvem som oppfant sommertiden? Hitler.
Vet du hvem som vil ha den igjen nå? Leger. Vet du hvorfor? Golf.
De vil ha mer tid til golf. Men man kan ikke forandre tiden.
Tiden forandrer deg. Er du ikke enig?
- Hva syns du om sommertid? - Jeg har ikke tenkt på den.
Hva tenker du på, da?
- Der ligger graven. - Graven?
Du kan gå på den. Slapp av. Hele gulvet er en grav.
Tolv barn ligger begravet der nede.
13 barn ble drept med kaldt blod.
Men han har rett. Det ligger et helt dusin der.
Ett barn kom unna og hun ble fordømt.
- Når var det? - Det er lenge siden.
Klokka er reparert. Klokka er reparert!
Klokka er reparert. Klokka er reparert.
Biene surrer så godt Blant sigarettreets skudd
Nær brusfontenen
Der limonaden renner fram Underfuglenes sang
Nær det store godtefjellet
Har alle purker to trebein
Hundens bitt er mykt og skjønt Og hønene legger bløtkokte egg
Bondens åker er full av frukt Og låven er full av høy
Jeg vil så gjerne dra dit Der snøen aldri faller hvit
Et sted uten sludd Og uten sterk vind
Nær det store godtefjellet
Har alle purker to trebein
Jeg har deg, djevel!
- Hun bet meg så jeg blør! - Sug det ut.
- Faen ta henne! Skriv det ned! - Når bet hun deg? Klokka 4.
- Klokka er ikke fire! - Klokka viserfire!
Han er bare en liten tiggergutt
Hans mor er nå død
Hans far var et fyllesvin Som ikke kjøpte brød
Det er de døde små barna.
Du!
Hva gjør du her?
- Hva har hun sagt? - Ingenting. Hva skulle hun si?
Forsvinn, gamling! Du vet hva du gjorde.
Kom nå, barn. Skynd dere.
Månen går ned. Det er på tide for dere å sove.
- Gå nå. Kom nå. - Hei!
Slik, ja. Nå skjer det.
Jeg er virkelig forvirret.
Dette er kanskje det jeg trenger. En fortelling.
Vent! Hvor skal du hen?
Hjelp meg...
Du? Herregud. Edgar Poe.
Vis meg veien.
Hall! Våkne! Jeg vet at du er der.
Er du våken? Det er meg. Kona di.
Hallo?
Våkne, Hall. Jeg vet at du er der.
- Det er meg. - Hva er det?
- Dette er kona di. - Jeg vet hvem du er.
Jeg gjorde ikke... Jeg trenger et øyeblikk.
Hva er... Herregud, hva har du gjort?
- Ja. Den. Vet du hva den er verdt? - Ja, jeg vet det.
- 160000 dollar. - Nei, mer enn det. Den er uvurderlig.
- Du burde ikke engang røre den. - Jeg fikk den taksert.
Hva du enn driver med, så slutt. Jeg spøker ikke.
Jeg syns ikke at det er morsomt. Men det er en fin bok.
Whitman trykket bare... Det fins bare fire stykker i privat eie.
- Han satte typene selv. Vær så snill. - Jeg spøker ikke.
Du bryr deg mer om denne gamle boka enn om familien din.
Ta på deg hanskene hvis du skal bla i den.
Skaff det forskuddet, ellers selger jeg den. Ikke tving meg til det.
Jeg vil ikke gjøre det. Jeg er nødt til.
Fanken...
SWANN VALLEYS BIBLIOTEK MISS GLAD YS LAGRANGE
- Hei. Jeg ser etter... - Miss LaGrange sover. Stille.
Unnskyld meg. Jeg søker informasjon om det gamle hotellet.
Jeg skal se i arkivet.
Takk.
EDGAR POE SKRIVER OM SWANN VALLEYS KLOKKETÅRN
INNB YGGERNE SJOKKERTE
USKYLDIGE DREPT SWANN VALLEY I SJOKK
PREST SIERAT DJEVELEN BOR I KLOKKETÅRNET
HAN SAAT DJEVELEN KOMMET TIL SWANN VALLEY
DJEVELEN KLOKKETÅRNET
- Swann Valleys sheriffkontor, takk. - Et øyeblikk.
Nummeret er 393-229-3923.
- Vil du bli satt over? - Ja.
- Sheriffen. Det er stengt. - Ja, hei.
Husker du meg? Forfatteren? Jeg står ved vinduet.
Jeg går til ytterdøra.
Ja vel.
Det er stengt. Sheriffen sier at ingenting skjer mens den er her.
- Hvor er sheriffen? - Det er søndag. Han er i kirken.
Det er et mysterium. Han er ikke særlig religiøs.
Når sa du at rettslegen kommer hit?
Det har jeg ikke sagt noe om.
- Noen sa nå denne uka. - Ikke jeg.
- Får jeg komme inn. - Ok. Men høre nå.
Du får ikke røre noe. Det er bevisgjenstander.
Ikke rør noe. Oppfattet?
Det er mitt ansvar, og jeg vil ikke at han skal rope til meg.
- Hallo? - Får jeg snakke med sheriffen?
Bobby!
Telefon til deg.
- Ja? - Han forfatteren er her.
Vet han ikke at det er søndag? La meg snakke med ham.
Hei, Bobby. Det er Hall Baltimore. Jeg kan ikke slutte å tenke på jenta.
- Virkelig? - Ja, jeg drømte om henne i natt.
Jeg vil gjerne skrive den boka med deg.
HAR DU FLAGGERMUS?
Så du er sheriff og produserer flaggermuskasser?
Ja, men det der er en fuglekasse. To helt forskjellige ting.
- Dyrene vet hva som er hva. - Jeg skriver vanligvis om heksekunst.
Men vampyrer er jo som blodsugende hekser.
De er helt annerledes. Vi har egentlig ikke hatt-
- noen vanlig heks her i traktene så lenge jeg kan huske.
Jeg kan spørre søsteren min. Hun eldre enn helvete selv.
Velkommen til kontoret mitt. Slå deg ned.
Forestill deg dette. "Skrevet av:"
"Hall Baltimore og Bobby LaGrange."
Eller "Hall Baltimore etter en idé av Bobby LaGrange."
Hva mener du med "idé"? Jeg har mye mer enn det.
Jeg har en kjempebra hovedperson. Bobby LaGrange.
Ro deg ned og fortelle hva du har.
Jeg kaller den Vampyrhenrettelsene. Den vil selge bra.
Ikke dårlig. Fortsett!
Hvem er jenta? Er hun bare ei jente som har rømt hjemmefra?
Eller bare ei 12-13 år gammel jente som ser eldre ut enn hun er?
En løsgjenger. Hjemløs.
Hvorfor brukes trepålen? Var det den som drepte henne?
Eller ble den lagt til i ettertid, som en signatur fra morderen?
Den ene enden av den var slipt helt flat.
Det var ingen fingeravtrykk.
Og så ble den presset inn i henne. Langsomt.
Det var ikke noe støt eller hogg.
Det var nesten som om det ble gjort med en slags maskin.
Det er derfor jeg kaller historien Vampyrhenrettelsene.
Jeg tror hun ble drept med en elektrisk stol for vampyrer.
En henrettelsesanordning konstruert av og for vampyrer.
Det er annerledes. Jeg lurer på hvordan den ville se ut.
Det har jeg alt tenkt på. Jeg bygde en modell.
Er du klar? Hva syns du om dette?
Se her.
Du vil elske det.
- Hva kan jeg hjelpe deg med, Hall? - Hei, Sam. Du sa at jeg kunne få...
...et forskudd. Mer. - Enda et forskudd?
Da vil jeg se en skuddsikker idé med kjøtt på beina. Ikke tåke på sjøen.
Ingen kan blande metaforer som du, Sam.
- Tittelen er Vampyrhenrettelsene. - Vampyrer?
- Hovedpersonen er ei myrdet jente. - Nydelig.
- Ja, men hun er ung. - Det er vakkert at hun myrdes.
Men du må ha en skikkelig fortelling. Ikke bare en masse stil.
Hvordan foregår henrettelsesdelen?
Det skal jeg finne ut av. Slutten har en herlig vri.
- Med følelse? - Masse. Du får et utkast i morgen.
Men du må sende en sjekk til Denise med én gang.
- En bankoverføring hadde vært bedre. - Konseptet er ikke skuddsikkert.
Men at heksemesteren Hall Baltimore skriver om vampyrer er ikke ille.
Hvis du har en slutt. En skuddsikker slutt!
Du må hjelpe kona mi med å holde seg flytende. Det er derfor jeg gjør det.
- Jeg sender 10000 til Denise. - 10? Nei, 25. Det er topp.
Jeg sender 10000 til Denise, men da må jeg ha utkastet i morgen.
- Sam. - Og ingen tåke på sjøen!
VAMPYRHENRETTELSENE (Etter en idé av Bobby LaGrange)
Natta var... fuktig.
Natta var skyet.
Tåke. En tåke legger seg...
...over sjøen Minika... Mini...
...over Wanapanookisjøen.
Tåka fløt ut som...
...Virginias stille...
...drøm. Nei, det suger.
Tåka på sjøen. Tåka på...
Tåka på sjøen, bare for å plage Sam-
- legger seg... flyter ut som tårer...
...på en hvals... rumpe? Nei.
Tåka på sjøen var som en barberkniv.
Tåka på sjøen minnet meg om min første kone.
Den ble oppløst med tiden.
Jeg har mistet forstanden, Og nå lesper jeg.
Og nå har jeg blitt forvandlet til en svart basketspiller.
Hun er... Hun hadde på seg taft.
Jeg skriver som en homofil basketspiller fra 60-tallet.
Jeg liker korte kortbukser. De er avslørende, men komfortable.
De hjelper når jeg hopper.
Det lå ingen tåke på sjøen.
Bare dis.
Dis, dis, dissy, diss, diss.
Miss Vicky. Hvor er du, elskling?
KRIMFORFATTERS DATTER DREPT i BÅTULYKKE
Swann Valleys sheriffkontor. Visesheriff Arbus.
Arbus! Forfatteren ba meg gjøre noen ærender for ham.
Han er ikke her på motellet.
Hvis du ser ham, kan du hilse og si at jeg venter i 30 minutter.
- Det er alt. Så må jeg gå. - Ok, sheriff.
- Hvorfor er døra ulåst, Arbus? - Jeg ventet på deg, P.J.
- Hvordan gikk det med slankingen? - Jeg har ventet på hamburgeren min.
- Vil du spille kort? - Ja da. Men når betaler du?
- Ta den ledningen der, P.J. - Ok.
- Bank, bank. - Lur deg aldri inn sånn i et likhus!
- Jeg har svakt hjerte. - Unnskyld. Jeg banket.
Sheriffen venter ved motellet ditt. Han sa:
- "Jeg venter bare i 30 minutter til!" - Ok. Takk.
Du skylder meg 18 dollar.
Slumrelett. Sovneinn.
Sovnelett. God natt.
Dette sto ikke på lista, men jeg tok det likevel: Sovagodt.
Akkurat det jeg trenger.
Skal vi ikke arbeide sammen?
- Dette får deg bare til å sove. - "Kanskje også drømme?"
- Du leste jo ikke etikettene. - Jo da.
Er det sånn du skriver? Jeg trodde dere byforfattere...
...drikker og skriver i transe. - Det gjør vi.
Men jeg vet hvem som kan hjelpe meg med den skuddsikre slutten.
Kjenner du noen lege som kan skrive ut sterkere saker?
Det kan jeg ikke. Jeg er en myndighetsperson.
Skumringsspissen av Bobby LaGrange.
"Huden hennes var like frisk som fersk fløte"-
- "under neglisjeen hun likte å friste meg med."
Hva er det som får deg til å komme tilbake hit?
Jeg prøver å løse et mysterium.
Jeg har ventet på deg, min venn.
Her ved graven hennes.
- Etter deg. - Takk.
Du er jo Edgar Allan Poe, så om du...
Hva kan jeg hjelpe deg med?
- Jeg har ingen slutt. - Dickens brevvekslet med meg...
...angående teknikken å skrive slutten først og arbeide baklengs.
- Hva trenger du? Lengde? - Ca 40-50 linjer...
...per side og minst 200 sider.
- Tema? - Skjønnhet.
- Tone? - Melankolsk.
Nå når dette er fastslått...
...bør vi vurdere et refreng. - Låter bra.
...jeg tenker ofte på klokketårnet. - Et refreng må være kortfattet.
I mitt eget mest berømte verk består refrenget av ett eneste ord.
- "Forbi." - Problemene oppsto i antakelsen...
...at ordet skulle uttales monotont av et menneske.
Da tenkte jeg straks på en uintelligent skapning som kan snakke-
- og det førte selvsagt tankene til en papegøye.
Den ble erstattet av ravnen, som også kan snakke-
- men også ses som en illevarslende fugl. Det passer diktets tone.
Er alt dette virkelig verdt en flaske fin irsk whisky?
Ja, selvsagt. Bare fortsett.
Så jeg spurte meg hvilket av alle melankolske temaer-
- som av verdens mennesker ses som det mest tragiske.
Døden.
Og når er dette tragiske temaet som mest poetisk.
Når det er som mest knyttet til skjønnheten.
Ei vakker jentes død er derfor-
- uten tvil det mest poetiske temaet i verden.
Det er også utvilsomt så at de lepper som er mest egnet for temaet-
- er de som tilhører mannen som elsket henne.
Så jeg kombinerte ideene, en mann som sørger over sin elskerinne-
- og en ravn som gjentar ordet "forbi" i et dikt på cirka 100 linjer-
- der "forbi" avslutter hver tema i det melankolske diktet.
Hvordan kommer du fram til slutten?
Fortellingen din er en tragedie.
Den inntraff her, i det gamle hotellet der jeg en gang sov.
Det var mange barn i byen. Foreldreløse og rømte barn.
Tapte barn.
Innen kort tid tok pastorAllan Floyd dem inn under sin beskyttelse.
Han var en vennlig mann. Alle syntes han tok seg godt av barna-
- da han lærte dem katekesen, kjærlighet til Gud og godhet.
Vær forsiktig lille øre hva du hører
For vår Gud i himmelen der han ser ned på jorden her
Men en kveld skjedde det. Ett av barna manglet.
Det var da det ble avslørt.
Hvem er ikke her? Peter?
Hvor er... Han gikk vel ikke til den andre siden av sjøen?
Dere må aldri noensinne bli med dem som bor på den andre siden sjøen!
Det er veldig viktig. De er som... som uhyrer.
De er urene. De udyrene på den andre siden av sjøen...
De er udøde.
De er vampyrer.
Vær forsiktig hva du gjør lille hånd
Han tok seg av dem og matet dem.
Han smurte dem med saftene fra vill selleri-
- potentilla og stormhatt.
- Han smurte dem mot ondskap. - Kan du snu bort hodet?
Det er bra. Slik, ja.
Nå er du trygg og sikker.
En vakker dag kommer du til å bruke nylonstrømper...
IKKE NOE UTKAST! JEG VENTER. HVOR ER SLUTTEN?
Hva gjør du med mammas psykograf?
- Har du sett en sånn før? - Hva skal du med den?
Innovasjonen er det som gjør krimmen-
- og Charlie Chan underholdende.
Bobby LaGrange er en innovativ detektiv.
Etter deg, sir.
Dette er et ouijabrett, en psykograf.
Vi befinner oss i nærheten av den avdøde.
Og morderen er antagelig her i området.
Vi burde nok ikke gjøre dette i et likhus.
Vi demper belysningen.
- "Hei." - "Hei."
- Kjenner vi deg? - "Ja."
- Du gjør det der. Jeg føler det. - Nei, det gjør jeg ikke.
H-A-N.
Han.
Den vil ha deg.
Ok. Kjenner vi deg?
J-E-G...
...E- R... H-U-N.
Jeg er hun.
Hva var det, Arbus?
- Spør henne. - Hva skal vi spørre om?
Hvem drepte deg?
B...
- Du gjør det, sheriffen. - Nei, det gjør jeg ikke!
Hvem drepte deg?
B!
Det er de onde ungene ved sjøen! De er onde.
Det er den gutten Flamingo som infiserer dem.
Han er en vampyr! Er han ikke?
Kom nå, Arbus. Gjem pistol din.
- Du må være Circe. - Akkurat.
- Jeg ser etter Flamingo. - Der er han.
Du er utdannet. Du kan din Baudelaire.
Jeg kjenner til livet. Og Baudelaires drømmer.
Jeg håpte du kunne hjelpe meg å finne en forsvunnet jente.
Det fins mange jenter her.
Folk sier at det foregår onde ting her. Bekymrer det deg?
Se deg om? Ser dette ut som ondskap?
Se på månen!
- Den er vakker. - Jeg er urolig.
Vi har ikke sett henne på tre dager. Hun er bare en liten unge.
Men jeg er redd for at noe kan ha skjedd henne.
- Arbus! Faen. - Der kommer han.
Sheriffen er her.
Du! Du bærer ikke uniform!
Og du er her uten å være i tjeneste.
Han sa det var greit for deg. Og han ga meg 20 dollar.
Herr samarbeidspartner. Jeg trodde vi skulle samarbeide-
- under hele granskningen.
Bobby LaGrange liker ikke å bli lurt.
Han liker heller ikke å bli gjort til latter!
Den kjente Flamingo. Ser man det.
Du tar virkelig kål på damene.
Arrester morderen, Arbus.
Han er sånn. Han kommer og går.
Eller så har han alt forsvunnet.
- Er dette de ekte nøklene? - Ja.
- Utrolig. Til klokketårnet? - Ja.
- Gi meg dem! Hvor skal du? - Jeg vil bare se.
Du vil ikke gå opp dit.
Underlig. Da jeg var her i går hadde jeg ikke problemer med låsen.
- I går? - Det var kanskje i forrige uke.
- Sikker? - Eller uken før det igjen.
La meg prøve.
- Her. - Takk.
Hva i helsike var det?
- Har du merket noe lignende før? - Jeg blir her. Stedet er hjemsøkt.
- Hva er det som lukter? - Djevelen! Djevelen bor der oppe!
Du vil få ham over deg. Nå går jeg. Ha det.
Hva?
Bli med oss, pappa. Hjelp meg, pappa!
Hjelp meg, pappa. Bli med oss, pappa.
Bli med oss, pappa.
Bli med oss. Hjelp meg. Hjelp meg, pappa.
Hør!
Er de onde?
Nei.
Fortell meg hvem som drepte henne! Fortell meg det!
- Vil du virkelig vite det? - Jeg vil vite sannheten.
- Sannheten har konsekvenser. - Har jeg noe valg?
- Fortell hele historien! - Som du vil, min venn.
Her inntraff hendelser som man skammer seg over å huske.
- Vær så god. - Takk. Kniven er skarp.
- Hva er den hemmelige ingrediensen? - Alle får spesiell limonade i dag.
- Her er et til. - Slik, ja.
- Bra jobbet. Vær forsiktig. - Saften svir.
Du har skåret deg i fingeren.
- Vær så god, Alice. - Takk.
- Vær så god. - Jeg elsker limonade.
Se hva jeg fant.
Drikk opp nå! Du kan få mer om du vil.
- Vent! De drikker den. - Ikke drikk! Han tok noe i den.
- Nei! Slutt! - Limonaden min! Virginia!
Stå stille, alle sammen.
Virginia oppfører seg veldig tåpelig. Alle skal drikke limonade.
Den er søt og god. Smak på den.
Slutt!
- Stans! Bli her! - Nei!
Så tok han det skjebnesvangre valget.
Heller enn å la barnas sjeler bli fortapt som vampyrer-
- dopet han deres limonade og skar halsen over på dem.
Kan du få ham til å slutte? Kan vi gjøre noe?
Skjønnhetens død.
Et barn prøvde å redde livet sitt.
Virginia?
Leker du favorittleken vår?
Jeg finner deg.
Nå har jeg deg!
Virginia!
- Nei... - Virginia!
Det fins bare en vei En vei til Gud
Nå har jeg deg!
Men monsteret fanget henne og la henne i lenker i hvelvet.
Nei!
Ikke skrik! Jeg sa jo at Gud vil at du skal være stille.
Slik, ja. Skrik så mye du vil.
Nå kan ikke engang Gud høre deg.
Det fins bare en vei En vei til Gud
Det fins bare en En vei til Gud
Den som Jesus ga
Jeg elsket henne under hennes enestående skjønnhets lyseste dager.
Ikke som den levende Virginia, men som Virginia ut av en drøm.
Forstår du?
Min kjære venn.
Hun var min unge kusine.
Min elskede kone.
Hun het Virginia. Men jeg ga henne mange navn.
Lenore.
Berenice.
Lady Ligeia. Madeline Usher.
Annabel Lee. Eleanora.
- Hallo, forfatterkompanjong! Åpne! - Hva?
Våkne!
- Lukk opp døra! - Ja, vent, vent!
- Her skal du få se. - Hva?
Jeg abonnerer på Forfatterforbundets avis.
Det står at du har fått et forskudd på 10000 dollar-
- for Vampyrhenrettelsene!
Nei, det var for et gammelt prosjekt.
Pengene har alt gått til kona mi. De tar feil.
Men jeg hartenkte på det, og jeg liker "Vampyrhenrettelsene"-
- "av Hall Baltimore og Bobby LaGrange".
- Gi meg mine 5000 dollar! - Vi må skrive historien først.
- Vi må skrive slutten. - Slutten? Det er en detektivgåte!
- Slutten viser hvem som gjorde det. - Ja da. La meg få våkne først.
Hva er det med deg? Du glemmer ditt beste aktiva.
Detektiven Bobby LaGrange. Du må bruke ham mer.
Han kan jo løse forbrytelsen på egen hånd. Det handler jo om seriemorder.
Noen vil sette munnkurv på jentene på den andre siden av sjøen.
Fordi de forstyrrer hans syke hjerne!
De forstyrrer ham på grunn av en syk psykologisk tilstand-
- som dømmer dem til å være de onde tøytene de er.
Det er det som rører seg i hans syke hode.
Syns du det, Bobby? Syns du at de er onde tøyter?
Ja, for faen! De liker mørke og onde ting!
De dyrker døden! Og sex.
Hva tror du?
Nei, du. Nei, ikke... Ikke Bobby LaGrange.
Det er de satansdyrkende horene på den andre siden av sjøen!
De liker mørke og ondskap. De dyrker døden og sex.
De var for fristende for sitt eget beste.
Vet du hva? Deres hvite kjøtt er oppfylt av djevelen.
Det er som et krydder man ikke kan slutte å tenke på.
- Det er ikke meg. - Det er ikke meg! Det er dem.
- De er djevelens kjøtt. - Djevelens kjøtt.
Jeg reddet deres sjeler!
- Du... - Du får ikke dømme meg!
- Døm meg ikke! - Fader. Herre.
Tilgi meg for at jeg søkte nytelse utenfor din flokk.
Fordriv meg ikke fra din ånd. Fra ditt åsyn.
- Han tar kanskje en neve jord... - "Jeg koker ikke håret alene."
"Jeg koker alt sammen vil jeg mene."
- Hun skal forgå! - Skuddsikkert. Helt skuddsikkert.
Jeg kan ikke engang se ut over den lille klippen uten å skjelve.
Denne "lille" klippen?
Vent! Vent!
- Våger du å fortsette? - Hva snakker du om? Fortell slutten.
Hvis du ikke slutter nå, blir alle ord du skriver din egen fortelling.
Du. Du er slutten du søker.
Hvordan kan jeg slutte nå når jeg er så nær slutten?
Da er det på tide at du får se sannheten.
Det fins ingen annen måte å avslutte historien på.
Jeg skammer meg så. Jeg burde fulgt med. Det der er min lille jente.
Min datter. Hun ville at jeg skulle bli med.
Jeg trodde det var små båter for barn.
Jeg visste ikke at det var raske motorbåter.
Jeg kunne ha blitt med, men jeg varfor full til å våkne.
Jeg var... sammen med en kvinne.
Jeg skammer meg så.
Jeg kunne ha blitt med. Jeg stilte ikke vekkerklokka.
Men den gikk feil, så den ringte aldri.
Jeg kunne ha vært der, men...
Hvis jeg hadde vært der, hadde hun kanskje...
Jeg skammer meg så.
Hvis jeg hadde vært der...
Jeg... kunne vært der. Jeg burde ha vært der.
Jeg burde blitt med dem.
Vi deler dette lille spøkelset, min venn.
Arbeidet vårt er den grav-
- som vi forbereder for dens skjønne innbyggere.
SKYLDIG
Herregud...
Hjelp meg. Hjelp meg, pappa.
Skuddsikkert! Dette er en skikkelig prestasjon. Kjøtt på beina.
- Syns du, Sam? - Ja, det gjør jeg.
Hall Baltimore er ikke lenger heksekunsternes mester.
Forbi.
Baltimores Vampyrhenrettelser solgte 30000 eksemplar. Ganske bra.
Bobby LaGrange ble knyttet til tre "trepålemord" samt mordet på Arbus.
Denise Baltimore solgte aldri Halls sjeldne Whitman-volum.
Ingen så Flamingo igjen.
Tekst: Lise Weggersen www.primetext.tv